A+poques+hores+del+casament+(Blanca)


 * SENSACIONS I MONÒLEGS DE PERSONATGES PROTAGONISTES O CONVIDATS AL CASAMENT**

(en el meu cas,la Blanca, mare de la núvia) //28 de Maig de 2010//

Clareja un dia net i asolellat. Al gòtic, al bell mig de Barcelona els comerços comencen a aixecar portes, les voreres encara son humides pel rec matutí, els olors es barrejen, els tímids sorolls de primera hora encara no intimiden l'oida. Més tard… Santa Maria del Mar (clickar l’enllaç Santa Maria del Mar-Barcelona) obre les seves majestuoses portes per cel.lebrar la puntual Missa de vuit.

A l’altra banda de la vila, el dia també neix, encara que un xic més atrafegat. Precisament a casa dels De Gispert-Dubois avui és festa grossa. Se’ls casa la filla! L’Ariadna.

De bon matí, l’Encarna ja ha baixat a comprar els croissants i les ensaimades per esmorzar. La taula ja és a punt, i quin goig que fa tot tant ben posat i amb aquella oloreta de cafetó acabat de fer, però només la Blanca en farà les delícies, encara que un trist cafè sol sense sucre…., té massa coses a fer i li ha d’encaixar el vestit. Els bessons encara dormen i en Ferran ha hagut d’anar un moment a l’Hospital doncs tenia un visita de compromís a primera hora. La nena està amb una massatgista que ha vingut a rel.laxar-la per estar impecable pel casament.

Mentre xarrupa el cafè i es fuma la primera cigarreta del matí, la Blanca obre La Vanguardia com cada dia a aquesta hora, pero avui no és capaç de concentrar-se en cap noticia - i mira que n’hi ha d’interessants- (clickar l’enllaç L.V. pag. 22), avui el seu cap està fent un recorregut en el temps que ni ella mateixa es pot acabar de creure:

“Fa 29 anys, tal dia com avui, vaig ser tan feliç!!! Quina emoció recordar aquells moments de inquietud? neguit? inseguretat? desitg? joia? temença? nostàlgia? Que sé jo el que vaig arribar a experimentar! Però jo només sentia una cridòria de fons que m’excitava i em trasbalsava, i dins del meu cor i del meu cap, tan sols una cosa: en Ferran! i aquella nova vida que esdevindria com un llarg viatge amb el meu estimat”.

“Avui sento una altra mena d’emoció. Més serena, més reposada, més madura… Avui sóc la mare! I com a mare, no sé si encara és més emocionant… Per què? Doncs perquè amb el pas dels anys, faig un repàs, un recull del que ha estat el decurs d’aquesta nova vida tan desitjada i no puc més que fer la llista en positiu. És clar que no tot han estat “flors i violes”, però… Em vaig casar amb l’home que estimava -encara ara l’estimo- que em va donar tres fills meravellosos, que hem educat el millor que hem sabut i que no ens podem queixar de quasi res”.

“Els bessons són bons nanos, sanots, esportistes, eixerits. En quan als estudis… En Pau Déu n’hi do! però en Pere és bastant desastre, en canvi té un gran olfacte pels negocis, tot el dia compra i ven… L’Ariadna és molt bona nena, de vegades massa i tot. Té un carácter molt reservat amb una vida molt seva, molt impenetrable fins i tot amb mi, que sóc la seva mare. Potser aquest ha estat un dels meus fracassos, mai no me l’he sabut fer meva.

És tan diferent de mi… No ens assemblem ni tan sols físicament, l’únic que ha heretat de mi és la cel.lebre taca a la natja, pobreta! justament, el que no li calia gens ni mica…”

“Malgrat el seu carácter hermètic, jo sé que n’está molt d’il.lusionada, doncs hem estat d’acord amb tot. Tot el que li he anat proposant li agradava, pobrissona, ella en tenia prou amb els exàmens d’última hora i només es dedicava a estudiar, per això jo m’he hagut d’ocupar de tot… Encara que jo, he estat feliç, amb el que m’agrada a mí maneflajar… A més a més, la mare d’en Lluís (el nuvi) no es posa amb res, és una delícia, em va dir: - “Si vols, jo et puc ajudar amb el tema de la música”.- I tant! Jo encantada (en sap un munt de música clàssica). No és que a mí no m’agradi, no, jo també tinc les meves preferències però, és clar, en alguna cosa havia de cedir… I com que ella està abonada al Palau i no se’n perd ni una… Sé segur que ho farà perfecte, de veritat que és una gran melòmana”.

Tot d’una, mentre la Blanca estava absorta amb els seus pensaments, truquen a la porta. - Senyora, senyora, ja són aquí! Desperto els nois,senyora?

Mentrestant al gòtic tot anava recuperant el pols, i el barri ja era ple de vida. Sorolls… colors… olors… i, a Santa Maria del Mar també començaven els preparatius i assajos per la cerimònia de la tarda: Floristes… catifes… tècnics de so… músics… cors… Ja manquen molt poques hores… CUCA

15 DE Gener de 2011