A+poques+hores+del+casament+(Li+Wang)

D’aquí a unes hores la perdré per sempre! No he dormit en tota la nit, però no tinc son, vaja, quines ulleres! Hauria d’esmorzar i dormir una mica, encara que no tingui son. Einstein tenia raó amb la seva teoria general de la relativitat espai temps! Necessito un cafè; ja no vull mirar més el rellotge i d’una vegada he de decidir que faig. Quina mala cara! Una dutxa em vindrà bé. M’esclatarà el cap! aquesta nit se m’està fent eterna, i segueixo sense tenir-ho clar. La vaig a buscar però, vuit hores no són res; vaig a per un cafè, però segueixo sense son i em posarà nerviós. He de prendre una determinació ja! Si l’Ariadna es casa amb en Luís, quin desastre! no entenc el que m’explica de malediccions, i senyals d’un món fosc, quina merda! ara, la por a la diversitat li posen literatura. Quina colla d’hipòcrites!. Si decideixo anar a buscar-la, que no se m’oblidi portar un altre casc. Dues nits sense dormir, vaja quin "jet lag" que arrossego, però no tinc son. El que passa és que no agrado als seus pares, perquè sóc xinès, adoptat, informàtic, i segur que els espanta que els seus néts tinguin els meus ulls. L’Ariadna està cansada, és com si em demanés entre línies que la rescati! no estima a en Lluís, és ben clar. Em fa mal el cap, falten sis hores i si li ho dic? no, ja ho vaig fer i no va servir de res. Wang: pensa, pensa! sobretot, si vaig a l’església que no se m’oblidi portar un altre casc. Possibilitat u: no hi vaig, es casa, i em moro. Possibilitat dos: vaig a buscar-la, faig el número i no ve. Tot aclarit. Possibilitat tres: vaig, a buscar-la, faig el número i surt corrents de la meva mà, com en aquella peli tan “cutre”. Que no se m’oblidi portar un altre casc. Podrà pujar a la moto amb el vestit? Em fa mal tot, però no tinc son. I en Lluís? pobre, no té cap culpa però tampoc cap futur amb ella. Que no se m’oblidi portar un altre casc! el deixo al mig de la porta per si decideixo anar-hi! La maledicció i la marca es poden quedar a l’església amb la família, i els prejudicis també. Millor m’estiro una estona per pensar amb claredat: la maledicció, la marca, sóc xinès, sóc adoptat, però a ella no l’importa, això ho tinc clar, i després on la porto? a un hotel? ni en broma, que trist! a casa? els dóna un infart, encara que si parlo amb la mare tinc alguna possibilitat de què ho entengui; però si sempre m’han semblat una mica estirats! fins i tot em van canviar el nom de Wang, per Jordi, encara que fa temps que només ells em diuen així. Quina hora és? Però si no tenia son! Fotre! On és el mòbil? S’ha casat, segur! el meu mòbil, on l’he ficat? no entenc com m’he quedat adormit. S’ha casat! arribo tard! on he deixat el puto mòbil? Queda una hora, suficient... em dutxo ràpid i vaig a buscar-la! que no se m’oblidi el casc. A veure com li ho explico a la meva mare que ens estimem, que la maledicció, que la marca, que sóc xinès, que es casa per no decebre els seus pares, que amb en Lluís són més amics que amants, que... No tinc gaire temps. Vaja escena que muntaré! Hi vaig? Sí! definitivament hi vaig i segur que quan ens mirem ho decidim tots dos. El casc, que no se m’oblidi el casc!