david

(en el meu cas, **la Blanca**, mare de la núvia)
 * SENSACIONS I MONÒLEGS DE PERSONATGES PROTAGONISTES O CONVIDATS AL CASAMENT**

Clareja un dia net i asolellat. Al gòtic, al bell mitg de Barcelona els comerços comencen a aixecar portes, les aceres encara son humides pel rec matutí, els olors es barregen, els tímids sorolls de primera hora encara no intimiden l'oida. Més tard… Santa Maria del Mar (clickar l’enllaç Santa Maria del Mar-Barcelona) obre les seves majestuoses portes per celebrar la puntual Missa de vuit. A l’altra banda de la vil.la, el dia també neix encara que, un xic més atrafegat. Justament a casa dels De Gispert-Dubois avui es festa grossa. Se'ls casa la filla! L’Ariadna. De bon matí, l’Encarna ja ha baixat a comprar els croissants i les ensaimades per esmorzar. La taula ja és a punt, i quin goig que fa tot tant ben posat i amb aquella oloreta de cafetó acabat de fer, però només la Blanca en farà les delícies, encara que un trist café sol sense sucre; té massa coses a fer i li ha de encaixar el vestit. Els bessóns encara dormen i en Ferran ha tingut d’anar un moment a l’Hospital doncs tenia un visita de compromís a primera hora. La nena está amb una massatgista que ha vingut a rel.laxar-la per estar impecable a “l’hora d’autos”. Mentre xarrupa el cafè i es fuma la primera cigarreta del matí, la Blanca obre La Vanguardia com cada dia en aquesta hora, pero avui no es capaç de concentrar-se en cap noticia -i mira que n’hi ha d’interessants- (clickar l’enllaç L.V. pag. 22), avui el seu cap està fent un recorregut en el temps que ni ella mateixa es pot acabar de creure: “Fa 29 anys, tal dia com avui vaig ser tan feliç!!! Quina emoció recordar aquells moments d'inquietud? neguit? inseguretat? desitg? joïa? temença? nostàlgia? Qué sé jo el que vaig arrivar a experimentar! Mentre la mamà s’ocupava de tot l’enrenou, jo només sentia una cridòria de fons que m’excitava i em trasblasava, però en el més profond del meu cor i del meu cap, tan sols una cosa: En Ferran! i, aquella nova vida que esdevindria com un llarg viatje amb el meu estimat”. “Avui sento un altra mena d’emoció. Més serena, més reposada, més madura… Avui sóc la mare! I com a mare, no sé si encara es més emocionant… Per què? Doncs perquè amb el devenir dels anys, faig un repàs, un recull del que ha estat el decurs d’aquesta nova vida tant desitjada i no puc per més que fer la llista en positiu. Es clar que no tot han estat flors i violes, però… Em vaig casar amb l’home que estimo -encara ara- que em va donar tres fills meravellosos, que hem educat el millor que hem sabut i que no ens podem queixar de quasi res”. “Els bessons són bons nanos, sanots, esportistas, aixerits. En quan als estudis… En Pau deunidó, però en Pere és bastant desastre, en canvi té un gran olfacte pels negocis, tot el dia compra i ven… L’Ariadna és molt bona nena, de vegades massa i tot. Té un carácter molt reservat amb una vida molt seva, molt impenetrable fins i tot amb mí, que sóc la seva mare. Potser aquest ha estat un dels meus fracassos, mai me l’he sabut fer meva. És tan diferent de mi… No ens assemblem ni tan sols físicament, l’únic que ha heretat de mí és la celebre taca a la natja, pobreta! Justament, el que no calia gens ni mica…” “Malgrat el seu carácter hermètic, jo sé que n’está molt d’il.lusionada, doncs hem estat d’acord amb tot. Tot el que li he anat proposant li agradava pobrissona, ella en tenía prou amb els exàmens d’última hora i només es dedicava a estudiar, per aixó jo m’he hagut d’ocupar de tot… Encara que jo, he estat feliç, amb lo que m’agrada a mí “maneflajar”… Ademés, la mare d’en Lluís (el nuvi) no es posa amb rés, es una delìcia; em va dir: “Si vols, jo et puc ajudar amb el tema de la música”. I tant! Jo encantada (en sap un mun de música clásica). No es que a mí no m’agradi, no, jo també tinc les meves preferéncies pero, es clar, en alguna cosa havia de cedir… I com que ella está abonada al Palau i no s’en perd ni una… Sé segur que ho ferá perfecte, de veritat que es una gran melómana”. Tot d’una, mentre la Blanca estaba absorte en els seus pensaments, truquen a la porta. Senyora, senyora, ja son aquí! Desperto els nois senyora? Entretant, el gótic anava recuperant el polç, i el barri ja era plé de vida. Sorolls… colors… olors… i, a Santa Maria del Mar també començaven els preparatius i assajos per la cerimònia de la tarda: Floristes… catifes… técnics de sò… músics… cors… Ja manquen molt poques hores… **CUCA** **15 DE Gener de 2011**
 * __28 de Maig de 2010__**