Resums

=Capítol I: La carta=

=Capítol II: El casament= toc

28 de maig de 2010. En Lluís i l’Ariadna ho tenen tot preparat, tot previst. És el seu gran dia: la seva boda. Tots dos estan nerviosos, però il•lusionats, especialment en Lluís. L’Ariadna es mostra una mica més distant. Però un fet alterarà per sempre les seves vides, en Wang apareix moments abans de la boda, tot just quan l’Ariadna arriba a l’altar i aquesta en veure’l s’adona del seu error i marxen plegats.

=Capítol III: "Es el nostre destí"=

28 de maig de 2010. La Blanca acaba d’arribar a casa, està molt nerviosa, dolguda. Ja havia avisat a l’Ariadna! Com li ha pogut fer això! Ella mateixa que tota la seva vida ha sofert un matrimoni de desamor per part del seu marit! Obre calaixos, armaris, va al traster... finalment troba la carta. La seva mare li va enviar poc després de casar-se amb en Ferran, però ella mai l’ha obert, mai s’ha atrevit a llegir-la. La carta li explica la seva pròpia història. Com es va enamorar de l’Emili. Com aquest amor la va separar de la seva família. La carta finalitza amb un sol comentari: “És el nostre destí.”

=Capítol III: Blanca Gispert=

Abril 2010. L’Ariadna ha marxat amb en Wang. Han passat algunes setmanes i Blanca, la seva mare, esta molt afectada. Rememora la primera trobada amb el seu marit, el doctor Ferran Vila. Pren forces i l'impulsa a que junts viatgin a Zugarramurdi per conèixer alguna cosa més sobre la història de les dones de la seva família. Cap d’elles va ser molt afortunada, incloent la pròpia Blanca.

=Capítol IV: 11 de juny=

11 de juny de 2004. a la fi en Lluís i l’Ariadna han acabat el Batxillerat. L’11 de juny han fet els darrers exàmens de la Selectivitat i els nervis s’han alliberat. Serà una gran nit. En Lluís i l’Ariadna arriben junts, però en entrar al bar Dharma l’Ariadna es troba amb en Wang. La conversa comença amb rialles, tot el local dedicat a Lost, les begudes, les insignies de Dharma, els objectes... Després, l’Ariadna i en Wang marxen plegats; una nit boja, alcohol, porros... passen la nit a casa d’en Wang, els pares no hi són. Quan desperten l’Ariadna li diu que el que senten no pot ser, que ella l’estima, sempre ho ha fet, està boja per ell, però el seu amor és impossible. En mig de plors i petons es comprometen a veure’s un sol cop a l’any, cada 11 de juny.

=Capítol V: L’avi Miquel=

27 de novembre de 1999 Relació Miquel – Ariadna. L’Ariadna recorda el dia que va conèixer en Jordi i com es va enfadar la seva mare perquè l’ha vista agafada amb en Jordi. Li explica a l’avi Miquel la conversa amb la mare, l'estrany neguit de la seva mare i els prejudicis vers en Jordi. El capítol acaba amb la mort de l’avi Miquel i el moment en què l’Ariadna es troba amb en Lluís al patí de l’escola. El capítol comença amb un flashback de l'Ariadna per situar-la en el moment que volem explicar... com l’Ariadna i el Lluís van reforçar la seva amistat en el moment en què mor l’Avi Miquel.

=Capítol VI: El diari.=

5 de setembre de 2010. Dies després de la boda, la Blanca continua en estat de xoc. Continua sense parlar, sense dir res. Una nit comença a obrir armaris i treure tot de capses amb els records de la família. Finalment troba el Diari. Ariadna se n’ha anat i tots els convidats miren incrèduls al nuvi. En el primer banc la Blanca, la seva mare, asseguda mira al buit de sobte tan ple de passat ... recorda la seva infelicitat! té 53 anys, un matrimoni a contra pèl, una mare que no la va entendre i el diari de la seva besàvia al calaix de l'estudi. És una dona culta, no creu en supersticions i allà asseguda sense poder moure’s, analitza totes les preguntes sense resposta que s'han plantejat durant generacions les dones de la seva casta. Blanca troba el diari de Begoña. Allà s’entén el fracàs del seu marit: existia un grup que encara aspirava a les obres d’art que havia heretat dels seus avis Pierre i Begoña.

=CAPÍTOL VII : UN PLA PERFECTE=

16 y 17 d’octubre de 2010. La Blanca es resisteix a creure que no ha pogut vèncer la temuda maledicció i, juntament amb el seu marit Ferran, tenen un pla per reprendre la recerca de tota la història.

=Capítol VIII: Zugarramurdi=

13 i 14 novembre de 2010. Descripció de Zugarramurdi i les seves bruixes. Breu resum de la seva història a través del temps. Se celebra el ritu del conjur, la maledicció que des d’avui acompanyarà la filla primogènita de Blanca i els seus descendents. Blanca el Cid i Nicolás Irisarri han tingut un nen amb deformacions a les mans i el dia del bateig seu padrí s’equivoca en dir el nom del nadó, de manera que segons les creences del poble es converteix en un Tusuri o dimoni. Blanca i Nicolas una nit sense lluna l’ofeguen amb un coixí i l'enterren en un racó de la finca, algú els veu malgrat les seves precaucions. Amb el canvi de lluna reben una visita inesperada, Maddi, la del mas dels afores, la que sap curar i maleir, la mateixa que els seus avantpassats van morir a la foguera, reclama veure el nen, les dues saben que li pertany. Blanca comença a escriure un diari narrant els esdeveniments que l’envolten.Era març de 1880 al poble Zugarramurdi al nord de la península hi ha un gran enrenou, Blanca El Cid Eizaguirre i Nicolas Irisarri Acedo tenen el primer fill. És una criatura preciosa, però el padrí, empès per raons que mai va conèixer, va equivocar el nom del nou nat a la pila baptismal i així, segons la llegenda, el convertí en un diable. Només era un nadó, però mentre Blanca ofegava el fill amb el coixí, aquest va obrir els ulls verds i clars com una maragda que se li van gravar al cor. Mai més podria oblidar-los ni deixarà de somiar amb ells.. Després, la mentida i tot seguit la maledicció de la bruixa Maddi. El seu marit Nicolás i ella van decidir mentir i van explicar una mort sobtada del nen, però havien arrancat un diable a la Maddi i aquesta els va maleir: Totes les filles primogènites de cadascuna de la seva descendència naixeria amb una taca a la natja esquerra en forma de mitja lluna i tant bon punt es casessin amb la persona estimada, la família es trencaria i elles serien rebutjades. El 30 d’octubre de 1902 neix la primera filla del matrimoni a qui posaran per nom Begoña.

=Capítol IX:=

Coneixerem a Ariadna, Lluís i Wang, la seva estreta i controvertida amistat, els seus plans de futur, aficions i sobretot coneixerem Arlene, "una altra" Ariadna i la seva passió per Wang i els seus secrets inconfessables. Descripció de l’entorn familiar dels tres amics. Aquí podem parlar de la mare de l’Ariadna i la seva família etc. A través dels records analitzarem fins on ens influeix l’entorn, la tradició, que és atàvic i que no. La suggestió i com un succés en aparença poc important pot marcar el nostre futur. Bussejarem al diari de Begoña, en els sentiments femenins.

=Capítol X Sentit de responsabilitat=

27 de maig de 2010. L’Arlene està revisant el seu Facebook i rellegint missatges entre ella i en Wang. Visualitza un parell de vídeos de Youtube (es poden posar com enllaços externs) sobre els que ha parlat amb en Wang. Introdueix un missatge nou al seu Facebook: "Demà torno a la realitat. En Wang tornarà a ser el meu amor platònic, ja no serà l’amant ni l’acompanyant en els meus viatges somiats. Serà un amic més. Els meus somnis seguiran sent meus, però la meva vida inicia un camí més responsable." Al final del capítol rep una trucada i canvia el to, el vocabulari. Aquí ens adonem que l’Ariadna és l’Arlene i que ara parla amb en Lluís.

=Capítol XI: ...=

(falta especificar una data aproximada) En aquest capítol succeeixen fets confusos, difícils de creure en ple segle XXI, però que esdevenen i s’escapen al que és racional, sort, destí, premonició, són termes poc científics amb precedents recentment descoberts per l’Ariadna que no sap a què atenir-se perquè la seva vida no s’atura i els esdeveniments la porten de l’odissea al drama. Però res és fortuït i amb l’ajuda de Wang s’enfronta als convencionalismes i a la seva història.

=Capítol XII: títol=

(falta especificar una data aproximada) La Blanca de Gispert allitada al seu domicili, no reacciona als estímuls mèdics, el seu cervell no deixa de mostrar-li imatges des seus avantpassats, la seva àvia Begoña, a qui tant estimava la va prevenir i la mare li ho va confirmar; aquella història maleïda anava passant de boca en boca de les pubilles de cada generació. La taca en forma de mitja lluna que tenia la mare i després la filla, aquell medalló amb la imatge de 3 dones on ella hi va afegir la seva. Tot confirmava la història viscuda pels seus ancestres al nord d’Espanya. Felix, el fill diable que la seva mare va haver de matar. Capítol XII (bis) Viatge al nord 20 de novembre de 2010. La Blanca i el Ferran marxen a Zugarramurdi. Volen visitar la casa dels seus avantpassats i intentar esbrinar més coses sobre el passat. Allà un familiar els ensenya la casa i els parla d’una habitació que fa més de 100 anys que ningú no hi entra. Demanen poder veure l’habitació. Allà troben unes cartes sense enviar de Blanca el Cid a la Begoña on li parla de la taca en forma de mitja lluna amb la que va néixer. Dins una carta troben un medalló amb la imatge de tres dones. Blanca afegeix una imatge seva que du a la cartera i es guarda el medalló.

=Capítol XIII: NEIXAMENT d’Elisenda i la seva història=

Capítol XIII BIS, Història de Pierre (falta especificar una data aproximada; unificar capítol: més sintètic) El juny de 1933 hi ha una gran alegria en el domicili de la família Dubois-Irisarri. Tot està previst per l’esdeveniment, fins i tot el nom el nom de la nena. Es dirà Elisenda. Després d’un part difícil, neix la primera nena del matrimoni Begoña i Pierre. Begoña no pot reprimir un xisclet en veure la taca de la maledicció a la natja esquerra de la nena. Per circumstàncies de salut i enyorança de Pierre, el seu marit, es veu obligada a contractar una dida anomenada Maria, nascuda al nord, de mirada profunda i aspecte inquietant, aquesta l’alletarà, la cuidarà i la introduirà en el coneixement d’una música estranya. Creix escardalenca però ben aviat es veu la seva facilitat per les arts, especialment per la música que sembla fluir del seu interior sense control. Així que la seva mare decideix explicar-li la maledicció, la tranquil•litza dient-li que el seu desig no es casar-se, ella només vol dedicar-se a compondre música. Esdevé una celebritat en aquest àmbit, però s’adona que en cada concert que fa perd un pes que difícilment recupera. Deixa de compondre. Finalment d’acord amb la família Gispert i Forcada sembla que accepta casar-se amb el seu fill segon, però mentre es recupera de l’últim concert no pot evitar enamorar-se del seu germà Emili amb qui es casa i marxa a París. La família no li perdona i els rebutja. Altra vegada s’ha complert la maledicció i recorda les paraules de la seva mare. El novembre de 1959, després de tornar a Barcelona, neix la seva primera filla, a qui posaran Blanca. Begoña i Pierre. El seu allunyament de l’escenari de la maledicció. La seva història es desplegarà en dues generacions més. Pierre havia promès ajuda incondicional a un grup que després es converteix en secta i que lluitarà per apropiar-se de les riqueses dels seus hereus.

=CAPÍTOL XIII BIS - Història de Pierre=

Pierre torna del seu viatge a l’Àfrica en plena agonia i mor en alta mar. Begoña rep la notícia i el seu rellotge a través del metge que l’atenia. Begoña coneix a Jules, el fidel criat de la família de Pierre i a través d’ell anirà descobrint la gran herència que el seu marit, sense saber-ho, li ha legat. També comprèn l’amor de Pierre, un home fràgil i desencantat. Pierre havia acumulat obres de gran valor artístic així com valors de tot tipus.

=Capítol XIV: ...=

(falta especificar una data aproximada) Juny de 1902, Zugarramurdi. Neix Begoña Irisarri el Cid, filla de Blanca i Nicolás mare d’Elisenda, primera de les filles que portarà un estigma generacional. És intel•ligent, bonica i ben aviat mostra una gran facilitat pel dibuix i la música. Blanca el Cid, la seva mare, no ha gosat explicar-li res de la maledicció que ella porta, però no pot evitar veure com la seva filla s’enamora de Pierre l’amic íntim de Narcís, fill del seu amic i soci que ambdós havien escollit per marit de Begoña, li fa reflexions sobre la conveniència de casar-se amb Narcís i rebutjar Pierre de qui ho desconeixen tot. Davant la incredulitat i la negació de Begoña, que no compren el comportament de la mare, aquesta li explica els fets d’aquella maledicció de la que estan posseïdes. Begoña decideix seguir a Pierre i abandona la casa dels seus pares. Es casen i davant les absències de Pierre, que li recorden les del seu pare, decideixen a viure a Barcelona, on tindrà l’Elisenda el juny de 1933.

=Capítol XV: ...=

(falta especificar una data aproximada) Blanca de Gispert Dubois neix el novembre de 1959 a Barcelona, filla de l’Elisenda i l’Emili. Allò que més li agrada a la Blanca es parlar amb la seva àvia Begoña. Va tenir una infància feliç i consentida, dels 4 germans que eren, ella només era la nineta del seu pare. Blanca te grans records de la seva infantesa. Gràcies al seu germà Marc pot visitar l’exposició que fa a París, on ha viatjat amb ell i una amiga seva, en Ferran Vila i Pujol, pintor català que exposa a França per tercera vegada. La vida és estranya i l’amor s’introdueix a la vida de tots dos. Ja no podran deixar-ho. Malgrat les dificultats que això comporta, en tornar a Barcelona allò que primer fa la Blanca es parlar amb la seva àvia Begoña, qui li explica el tema de la maledicció i li recomana que pensi ben bé si vol seguir endavant amb el Ferran. La Blanca i en Ferran decideixen casar-se. l’Elisenda i la Begoña pateixen, i finalment aquesta última li entrega una capsa que conté un medalló i uns escrits que per l’estat del paper semblen molt antics. Tot i això es casen. En aquest punt es pot desvetllar el fet inicial succeït al poble de Zugarramurdi. Aquests papers poden ser ocultats per l’àvia. A efectes del lector si que s’ha de transcriure el contingut de la documentació que explica que el nen Felix va ser assassinat per haver nascut amb malformacions i amb retard, fet que l’impedia ser l’hereu.

=Capítol XVI: ...=

(falta especificar una data aproximada) Elisenda i Emili. Blanca i Ferran també s’allunyen. París sembla ser un lloc des del qual la història es va resolent. En realitat han anat perquè Emili no aconseguia cap èxit professional: semblava que totes les portes se li tancaven inexplicablement. Trien París perquè allà ningú els coneix.

=Epíleg=

La vida de Blanca i l’educació d’Ariadna. Blanca investiga la vida de Pierre i Begoña, i descobreix que l’herència encara no estava tancada ja que existien béns a París no inventariats. Blanca desitja alliberar la seva filla de la càrrega de la maledicció.

=Capítol XVIII: ...=

(Cal especificar una data aproximada) Ariadna li explica a Wang el que la seva mare li va transmetre. Wang és un home sensible i molt pràctic. Junts contracten un advocat francès que els resol l'herència. Resulten ser propietaris d’un castell i una col·lecció de pedres precioses. No els va costar molt recuperar aquesta propietat a través de la venda d’alguns diamants trobats que van servir per cobrir totes les despeses. Ariadna projecta una vida lliurada a l’arquitectura i l’art. L’estudi s’allotja al castell, que alhora, és escenari d’exposicions i concerts d’avantguarda. Tots dos estan units per la seva passió per l’art contemporani, i el fort desig d’iniciar una altra història. Wang perquè és la primera generació d’europeu-asiàtic que té aquesta oportunitat i Ariadna per redimir les dones que no van tenir la llibertat de triar. El pare d’Ariadna acabarà els seus dies amb ells, ajudant-los en tot el que pot. La seva mare mor abans.

=Epíleg. De moment està inclòs en el Capítol XVIII. Pot ser epíleg o capítol)=

A la matinada de l’endemà del frustrat casament, Ariadna somia desperta un futur possible al costat de Wang i escriu una carta a una hipotètica filla de tots dos. Se situa 20 anys més endavant i annexa aquesta carta al Diari que va rebre de mans de la seva mare, relatant la història de la família. Allà s’anota el crim sobre un nadó deforme, que va ser l’inici de la maledicció que suposadament va recaure sobre la línia femenina de la família. Allò havia passat a Zugarramurdi. =Propostes a la recàmera=

Capítol III: L’Ariadna
Juliol 2010. L’Ariadna i en Wang viuen plegats. Són moments agredolços, doncs la seva unió ha trencat la família de l’Ariadna. L’Ariadna recorda el moment en el que la seva amistat amb el Lluís es va reforçar, i el moment en què va conèixer a Wang i va sentir un neguit al cor que ja mai més no li ha marxat.