La+núvia+fuig!+(Ferran)

Totes les mirades es van clavar en la magnífica parella que entrava. Ell, Ferran Vila de 59 anys, cos atlètic, cabell gris i d’un atractiu que el feia irresistible per a les dones. Ella, Ariadna Vila de Gispert, bonica i elegant com la seva mare. Mentre avançaven pel llarg passadís, al compàs de la música d'Elisenda Dubois àvia de l'Ariadna i magnífica compositora i concertista de renom internacional, com a marxa núpcial, tothom quedà impressionat tot sentint les notes vibrants de l’harmònium que l’organista de Santa Maria del Mar, tocava amb devoció. Ariadna va deixar anar el braç del seu pare per agafar-li fortament la mà, com feia quan era petita i tenia por. Mentre Ferran li estrenyia, va recordar un matí de diumenge quan l'Ariadna només tenia 5 anys, ell no tenia que passar visita a l’hospital i va proposar anar al parc de la Ciutadella amb la seva esposa Blanca de Gispert i ella. Així que l’Ariadna va veure el mamut de pedra que hi ha a prop del llac, es va espantar tant que li va agafar fortament la mà que no va deixar fins que no van sortir del recinte. Des d'aleshores, sempre que tenia por li premia la mà tan fort com podia, com a símbol protector. Ferran en notar aquella por de la seva filla mentre s’acostaven a l’altar es va inquietar, coneixia bé aquella reacció i va mirar al nuvi. Lluís nerviós esperava l’Ariadna al peu d’aquell altar barroc on ell va deixar-la fent un esforç per retirar la seva mà i va anar a abraçar la seva dona que no podia contenir les llàgrimes i a cau d’orella li va dir: _Tranquil•la Blanca, tot anirà bé. Recordes el nostre casament? Blanca va dedicar-li un somrís i va respondre: _Però és que aquesta nena és tant diferent de mi ! Ferran la va mirar amorós, potser li havia estat infidel alguna que altra vegada, però mai no havia deixat d’estimar-la i va recordar la nit de noces. Estava tant bonica, semblava un àngel entre els seus braços, els seus llavis van besar cada part del seu cos mentre ella s’estremia amb manifesta sensualitat, Blanca... Una cridòria trencà els pensaments d’en Ferran, el Lluís cridava desesperadament l’Ariadna que corria cap a la sortida, gairebé no va tenir temps de subjectar la Blanca que s’anava desplomant com una imatge gravada a càmera lenta mentre repetia <>. Els germans d’Ariadna corrien a donar la notícia. La nena ha marxat amb aquell xinès de la facultat que du una moto. En Ferran aquesta vegada amb veu ferma va preguntar a la Blanca, que s’estava recuperant: _Que en saps tu d’això? La Blanca no en sabia res i aquella pregunta tant severa del seu marit li desferma una torrentera de llàgrimes. Mossèn Mateu, germà del marit de l'àvia Elisenda intentà tranquil•litzar-los, els consogres consolaven al pobre fill que tampoc entenia que havia passat i es preguntava: "Perquè has fugit Ariadna?"