Blanca+Gispert

Blanca de Gispert Dubois neix el novembre de 1959 a Barcelona, filla de l’Elisenda i l’Emili. Allò que més li agrada a la Blanca es parlar amb la seva àvia Begoña. Va tenir una infància feliç i consentida, dels dos germans que eren, ella només era la nineta del seu pare. Blanca té grans records de la seva infantesa. Gràcies al seu germà Albert pot visitar l’exposició que fa a París, on ha viatjat amb ell i una amiga seva, en Ferran Vila i Pujol, pintor català que exposa a França per tercera vegada. La vida és estranya i l’amor s’introdueix a la vida de tots dos. Ja no podran deixar-ho. Malgrat les dificultats que això comporta, en tornar a Barcelona allò que primer fa la Blanca és parlar amb la seva àvia Begoña, qui li explica el tema de la maledicció i li recomana que pensi ben bé si vol seguir endavant amb el Ferran. La Blanca i en Ferran decideixen casar-se. l’Elisenda i la Begoña pateixen, i finalment aquesta última li entrega una capsa que conté un medalló i uns escrits que per l’estat del paper semblen molt antics. Tot i això es casen. En aquest punt es pot desvetllar el fet inicial succeït al poble de Zugarramurdi. Aquests papers poden ser ocultats per l’àvia. A efectes del lector si que s’ha de transcriure el contingut de la documentació que explica que el nen Felix va ser assassinat per haver nascut amb malformacions i amb retard, fet que l’impedia ser l’hereu.